PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
To je vejtaha.
I mrtvej je jako kniha.
- Jak se jmenuje? - Yavuz.
Yavuz? Jak se může jmenovat Yavuz?
Co se mu nelíbilo na Berkecanovi?
Něco ti řeknu. Jsi vážně chytrý.
Nejchytřejší.
Udělal jsi z něj knížku.
Dmitry si ho může přečíst, kdykoliv se mu zasteskne.
Jen počkej, Selo. Udělám Dmitrymu ze zadnice knihovnu.
A u vchodu bude mít píchačky.
Nebuď moc sebejistý, dobře?
Musíme si hlídat svý zadky.
Kašli na hlídání zadků, tyhle dny skončily.
Tady odboč, chci cigarety.
Přišla naše doba.
Čas Kizilkuyuců.
Vyryju jim na zadky naši básničku.
Do naší čtvrti už se neodváží.
Jestli jo, tak uvidí.
No tak!
Pozor!
Co? Co to bylo?
Co je?
- Co se děje? - Co se tu stalo?
Hoši!
Všude je kouř, hoří tady.
Rychle!
Co se děje?
Hajzlové!
Zehro! Zehro! Zehro!
- Zehro! - Zehro!
Zehro! Kde je?
- Zehro! - Zehro, kde jsi?
Není tu! Zehra zmizela!
Po Chcípácích ani stopy.
Vidíte? Není tu jediná stopa.
Zehra a Şişman asi...
Şişman!
Do hajzlu, dílna!
Našli jste ho?
Şişmane! Şişmane!
Şişmane!
Co? Co se tady kurva stalo?
Şişmane!
Co to je?
Şişmane! Vydrž.
Co se děje, Seco?
Seco, řekni mi, že není mrtvej!
Řekni, že není mrtvej!
Prosím! Řekni, že neumřel!
Dost! Klid!
Zasloužil sis důstojnější smrt.
Mrzí mě to.
To ho tady necháme ležet?
To teda ne.
Byl to náš přítel, náš bratr.
Neměl nikoho jinýho.
Najdeme místo, kde ho pohřbíme.
Kde ho pohřbíme?
Kde pohřbí nás, Turgute?
Na prázdným pozemku, na stavbě,
nebo v rohu hřbitova.
Mluvíme tu o Şişmanovi!
To ho jen tak někde zahodíme?
Nebude mít hrob? Náhrobek?
Jako by nám dali místo na hřbitově.
Proč by ne? Nejsme lidi?
Ne, nejsme lidi.
Ještě ses nenaučil, že chudý nejsou lidi?
I Chcípáci mají větší cenu.
Používej hlavu! Prober se!
Co řekneme, když se začnou vyptávat?
Všem řekneme, jak to bylo.
Tak to určitě.
To určitě.
Nečekal jsem, že tě ještě uvidím.
Oheň vyhasíná.
Jak může tak velký oheň tak rychle vyhasnout?
Istanbul je plný překvapení.
Možná jsem zapálil další oheň.
Někde jinde v Istanbulu.
A až dojde až k tobě,
ten oheň uvnitř zase zesílí.
Vím, kde Mia žije.
Voláš Zehře?
Nebere to.
Nejdřív zavěsila a teď má obsazeno.
Snad je v pohodě.
Když doma nebyla.
Nemůže být s někým venku?
Nemám tušení.
Prověř to.
A opatrně.
Mluvil jsi s Miou?
Neboj se. Mia se ti brzy ozve.
Numel pořád nic?
Měla bys za ním zajít.
- To je... - Nesahej na to.
Promiň, jsem nervózní.
To je ze dřeva?
Z nejtvrdšího dřeva na světě.
Vyřezala jsi to ty?
Abys zabila Dmitryho?
Původně.
Už ho nechceš zabít?
Už nechceš být člověk?
Já nevím.
Třeba umře přirozeně.
Co vás zabije?
Cokoliv ze dřeva.
Ale musíš bodnout do srdce.
A zkažená krev. Krev z mrtvého.
Pět A.
Máš pět minut.
Já vím.
Počkám na tebe venku.
Máš to?
Na co to chceš?
Neotravuj mě těma otázkama.
Měla jsi zjistit, kde Mia žije.
Já pak šla pro mrtvou krev.
Tak co asi dělám?
Dobře, nevztekej se.
Když jsi zvědavá, zeptej se přímo.
Nesnáším úskoky.
Nenaštve se Dmitry, až to zjistí?
Od koho by se to dozvěděl?
A nedělám to sama. Ty mi pomáháš.
Jsme v tom spolu.
To já přece vím.
Jenom ti to připomínám.
Kam jdeš, zlato?
Jdu s tebou.
Ne, nejdeš. Ty půjdeš k Mie
a ozveš se, až zmizí.
Už jsem tam byla, tak co dělám tady?
Chci ti dát tohle.
Jen takový malý dárek.
Nemá limit.
Kup si slušný oblečení a pak se vrať do práce.
Ty dokumenty nejsou falešný, že?
V Praze jsme řekli,
ať nám je naskenují.
Naši lidé je prověřili.
Jsou to originály.
Dýku koupil tenhle člověk,
těsně před první světovou válkou.
Jan Dvořák.
Zjišťovali jste, co je zač?
Ano, je to pražský upír.
Donutili jsme ho mluvit.
Nekoupil tu dýku pro sebe, posílal ji do Istanbulu.
- Takže je v Istanbulu. - Je.
Kde jsi byla?
Měla jsem práci.
Něco novýho o tý dýce?
Je v Istanbulu.
- Kdo ji má? - Zrovna se chci zeptat.
Je tam jméno?
Na další stránce uvidíš dodejku.
A je na ní to jméno.
Pro upíry je zabíjení přirozený.
Stejně jako dýchání.
Když máš hlad, na ničem nezáleží,
jenom na krvi.
Než oběť zabiju,
cítím ve svých žilách její tep.
Přestanu myslet...
Jsme jedno tělo.
Není žádný před a po.
Pro lidi je násilí jako nemoc, která jim nakazila mozky.
Opatrně uvážený, dobře naplánovaný, lidský.
Ale nechci být taková.
A už nevím, jestli chci být zase člověk.
Co budeš dělat?
Istanbul mi chystá jiný osud.
A nebudu na něj čekat.
Musím najít Numela.
Tohle město mi nesmí vzít všechno.
Kdo jste?
Ty jsi Mia.
Numel o mně nikdy nemluvil?
Jsem Mari, jeho asistentka.
Řekl mi o tobě všechno.
Jen mě nenapadlo, že jsi tak mladá.
Hledám Numela.
Říkal, že jde za tebou. Promluvit si.
Někam odjíždíš?
Numel chce být sám.
Prý se musí o něco postarat.
Víš, kde je?
Kdybych to věděla, tak ti to řeknu.
Ale nevím.
Chystá se udělat něco nebezpečného.
Jestli ho najdeš...
Jestli ho najdeš, zastav ho.
Tolikrát jsem ho varovala, ale neposlouchal mě.
Tebe určitě poslechne.
A...
Postarej se o něj, prosím. Ano?
Je čas vyrovnat účty. Přijď dneska ke skladišti.
Chodili zdaleka, aby si vyslechli Goranův příběh.
Byl nejudatnější voják v armádě.
Sotva mávnul svým mečem,
každý věděl, že budou padat hlavy.
Ve válce bojoval celým srdcem.
Goran byl velký muž.
Co to bude?
Pivo.
To je poslední.
Zaplaťte, nebo jděte.
Znervózňujete zákazníky.
Vážně?
Je to tak?
Konečně jsi vylezl z hrobu.
Musíme udělat místo pro mrtvé.
Já ti vykopu ten nejhlubší hrob, jaký kdy kdo viděl.
Válka začala, bratře.
Bude to tvoje poslední válka.
Neměl ses ke mně otočit zády, Gorane.
Neříkej mi tak!
Prý máš tu dýku, bratře.
Ukliďte ho.
Mimochodem, jsem Şişman.
Mia.
Mio, na bradě máš zaschlou krev.
Klidně ji olízni, ať nepřijde nazmar.
Co to melu?
Kde jsi byla?
- Sercane. - Ty mlč.
Kdes byla, když to Şişmanovi udělali?
Co?
To kvůli tomu zabitýmu Chcípákovi?
- Sercane. - Nepleť se do toho, Selo!
Neunesla jsi to?
Nečekala jsi to od nás?
To jsme my.
To, co jsi viděla, je místní realita.
Vzali Selovu sestru.
Byla ještě mimino.
A Şişman? Nejdřív mu vzali mámu, pak tátu,
a teď zabili i jeho.
Nikoho to nezajímalo.
Hledali jsme pomoc.
A nikdo nám neřekl:
„Co se děje? Proč ty lidi mizí?“
Umíráme.
Nemáme tisíc životů jako ty.
Máme jen jeden a chceme ho zachránit.
A ten jeden život trávíme v týhle díře!
Už mě nebaví prohrávat.
Nebaví nás umírat jako hmyz!
Co máme dělat?
Jasně, že chceme žít!
Co jsme měli dělat?
Všechny je vybijeme.
Kde jsi byla?
Dvě století žiju s pekelným hladem.
Mám v sobě zvíře, který chce trhat a zabíjet.
A já to zvíře nezvala.
Někdo ho do mě vložil, aniž by se mě zeptal.
Nebudu krmit tvoje zvíře.
Nenakazím se nenávistí.
Ty mi nerozkazuješ.
Nejsem služka tvojí nenávisti.
Nejsem ničí nájemný vrah!
Jsi zpátky.
Jsem.
Mia je pryč?
Vykročily jsme špatnou nohou,
ale teď už si snad rozumíme, ne?
Ano.
Moc ti to sluší.
Ale něco tomu chybí.
Díky, žes mi našla Miu.
Pusťte ji.
Běžte ven.
Tak vypadněte!
Takže oheň došel až k tobě.
Co chceš, Mio?
Za Şişmana zaplatíš.
Za Şişmana?
Za toho mrtvýho v Kizilkuyu.
- Vedle. - Neminu dvakrát.
Co chceš, Mio?
Nic.
Ale jo, něco chceš.
Pořád za mnou chodíš.
Chceš se přiblížit.
Skáčeš mezi mě a vrahy, abys mě ochránila.
A pak je zabiješ.
Přišla jsi na Yavuzův pohřeb.
A pak mi vyčítáš smrt jeho vrahů.
Tak mluv. Co jsi zač?
Dobře, mám jednu otázku.
Slyšela jsi někdy o dýce prvního upíra?
Žertuješ?
Zjevně neslyšela.
Brzy se planety seřadí do znamení Krve.
A ten, kdo má tu dýku, dosáhne absolutní nesmrtelnosti.
A hádej, kdo ji má.
Náš drahý přítel Numel.
Každý není tak nevinný, jak si myslíš, Mio.
- Ty lžeš. - Možná.
Možná lžu, ale co když ne?
Mio.
Mio, Mio.
Kde jsi to vzala?
Proč jsi mě sem vzal?
Tady jsem tě před deseti lety našel a proměnil.
A protože náš vztah tady začal, chtěl jsem ho tu taky zpečetit.
Požádáš mě o ruku?
Všechny velké rody mají erb.
A protože jsme rodina,
také bychom měli nějaký mít.
Pojď dál.
Mami, tohle je Mia.
Moje nejlepší kamarádka.
Pojď sem.
Když jí bývalo líp, litovala mě,
že nemám žádné přátele.
Jak je jí teď?
Pořád stejně.
Ayso.
Jestli to opravdu chceš, tak ji proměním.
Řekla jsi, že ne.
Udělám to, pokud to chceš.
Taky jsi moje jediná kamarádka.
Máma je zbožná žena.
Deset let šetřila, aby mohla na pouť.
Jestli se probudí s upířími zuby,
roztrhá mě na kusy.
Sercane.
Sercane, už dost!
Pojď dál.
Co chceš?
Ptal ses na Melisu.